Milovníci letniček možná ani netuší, že když vysejí na záhon nebo do truhlíku semena kosmatce (Cleretum, dříve Dorotheanthus bellidiformis), že pěstují významného představitele jihoafrické sukulentní flóry. Slovenský název celé čeledi – poludňovky – je mnohem výstižnější. Uvedený kosmatec výrazně rozkvete opravdu jen na plném slunci a kolem 12. hodiny, nejlépe pak po letním přísušku, kdy již ostatní letničky zjevně vadnou.
Většina druhů těchto sukulentů jsou trvalky. Žádný z nich nemá trny. Listy mají různý tvar a jsou nejrozmanitějšími způsoby přizpůsobené podmínkám přírodního podkladu. Dnes vás seznámíme se dvěma rody, jejichž pěstování zvládne při minimální pozornosti každý, kdo již jen trochu přišel sukulentům „na chuť“.
Cylindrophyllum calamiforme pochází z Kapska. Po několika letech růstu vytváří trsy mírně poléhavých stonků s protáhlými válcovitými listy. Květenství zdánlivě připomíná naši sedmikrásku nebo jiné hvězdnicovité. Květy mohou být bílé nebo růžové. Zaléváme je jen v letním období. Rostlinu přezimujeme na sucho, pokud možno na plném světle a při teplotách raději nad 10 °C. Množí se řízky nebo semeny, substrát má být více propustný, s větším dílem písku a drenáží na dně nádoby.
Nakonec chceme upozornit na stále populární rod FAUCARIA, pro který se již masově vžila česká přezdívka „tygří tlamičky“. Pochází ze stejné oblasti v jižní Africe jako druhy předešlé. Časem tvoří drobné keříky a v poslední době se s úspěchem pěstuje jako sukulentní bonsaj. Všechny druhy rodu Faucaria kvetou žlutě, květy se naplno otevírají až v pozdním odpoledni a hlavní období kvetení spadá až do babího léta (září—říjen).
V létě zaléváme faukárie pravidelně, na podzim už musíme být opatrnější, neboť i krátkodobé teploty pod +10 °C způsobují při vysoké vlhkosti substrátu časté zahnívání spodních starších listů. Přezimujeme je v naprostém suchu a z jara probouzíme opatrně – zvyšováním teploty a pak teprve pozvolnou zálivkou. Květy jsou samospraš-né, semena však uzrají až asi za půl roku, tedy na prahu nové vegetační sezóny. Čisté botanické druhy najdeme spíš jen ve sbírkách specialistů – faukárie se mezi sebou velmi snadno kříží. Výsevy jsou snadné, rychlejším způsobem množení je pak rozřezání starších trsů na jednotlivé odnože a jejich zakořenění v jemně zavlhlém substrátu (velmi se osvědčila směs písku s agroperlitem).